ВІКОВИЙ ПРОФІЛЬ ПРОМИСЛОВОГО РОБІТНИЦТВА ЄЛИСАВЕТГРАДА (80-ТІ РОКИ XIX – ПОЧАТОК XX СТ.): ГАЛУЗЕВА СПЕЦИФІКА - Чабан, Ярослав (Літопис Волині, 2025)
Статтю присвячено комплексному аналізу вікової стратифікації промислового робітництва Єлисаветграда у 80-х роках ХІХ ст. – на початку ХХ ст. з урахуванням галузевої специфіки. Джерельну базу дослідження становлять звіти фабричних інспекторів, матеріали Першого загального перепису населення 1897 р., фабрично-заводські покажчики кінця ХІХ –початку ХХ ст., елекційні списки робітників до Державної думи 1906 р. та 1912 р., а також внутрішня документація міських підприємств з обробки металу (заводів Товариства «В.А. Яскульський» та А.Л. Шкловського).Визначено, що у 80-х роках XIX ст. до роботи на єлисаветградських підприємствах залучалися практично всі працездатні вікові групи, проте їх співвідношення поступово змінювалося. Так, у 80-х роках XIX ст. близько 76% промислових робітників міста належали до «дорослих» (віком від 16 років), а 24% становили підлітки (репрезентувалися хлопцями 12–15 років). Наголошено, що у наступні десятиліття спостерігалося поступове зменшення частки неповнолітніх у промисловості міста. Станом на 1894 р. дорослі вже становили близько 85% усіх робітників, підлітки – 14%, а діти (12–14 років) – лише близько 1%. Інтенсифікація механічного та машинобудівного виробництва супроводжувалася зростанням ролі кваліфікованих дорослих кадрів: на найбільших заводах частка юнацтва не перевищувала 10–20% (зокрема, 11% на заводі братів Ельворті), тоді як на менших підприємствах із низьким рівнем технологічності підлітки все ще могли становити 40–60% персоналу.Автор звертає увагу й на тенденцію до «дорослішання» робочої сили на початку ХХ ст., що чітко проглядається в корпусі статистики. Відповідно до елекційного списку 1906 р., 51% фабрично-заводських робітників були старшими за 25 років. Натомість елекційний перепис робітників 1912 р. засвідчив, що основну масу (понад 60%) промислового персоналу становили працівники 28–42 років, тоді як частка неповнолітніх знизилася приблизно до 5%. Характерною ознакою напередодні Першої світової війни стало формування ядра висококваліфікованих робітників старшого віку (48–86 років), особливо на найбільшому в Єлисаветграді заводі сільськогосподарських машин Акціонерного товариства «Р. і Т. Ельворті», що наочно засвідчує утвердження традиції до цінності кваліфікації робітників та поваги тяглості їхньої роботи на підприємстві.